Пііідйом!
Підйом, підйом, підйом.
Підйом, підйом, підйом, підйом.
З вами Містер Синьйор Лов Дедді, голос народу.
Єдиний та невтомний діджей
на станції «Ві-Лов Рейдіо», 108 FM.
Остання у списку, перша у ваших серцях.
Ось так от, друзяки.
Ось і я. Це де?
Самі знаєте. Ви ж знаєте.
З вами Містер Синьйор Лов Дедді, зараз ви отримаєте кайф,
тільки вуха бережіть.
У мене тут найкраща музня,
а до іншої мені немає діла.
от так от, друзяки.
З вами «Ві-Лов Рейдіо»
із Бедфорд-Стайвесант.
Робимо інь-янь, гіп-гоп,
свіжатину та фліп-флоп.
Ось вам прогноз на сьогодні.
Спека!
Колір дня — чорний. Так, чорний.
Поглинаємо сонячні промені, зберігаємо тепло на зиму.
Тому виходимо з дому в чорному, не куняємо.
Температура сьогодні буде майже 40 градусів.
Тому, власне, увага всім кудрявкам:
із хімзавивкою сидіть вдома
а то замість шевелюри отримаєте пластмасовий шолом на голові.
Ну, годі. Привіт пану та пані,
а ще пану та пані.
З Днем народження, Біґ Реде, Літтл Реде
та пані Енні Мей, їй виповнилося 100.
Обережно, не перегрійтеся —
може, також до 100 доживете.
У нас дефіцит води,
тому в душ лиш на хвильку.
Або на дві, якщо ви не одні.
- Час прокидатися... - Дідько!
- ...а то запізнитеся. - Спекотно!
... з роботи виженуть. Підйом! Ну ж бо, на вихід.
Вам зрозуміло?
Ніхто ж не хоче, аби з роботи кишнули —
і так грошей ні в кого немає.
Якщо втратите роботу....
Словом, погнали.
Врубаю рок-н-рол...
Доброго ранку.
Мене звати Смайлі.
Це — Малкольм... Ікс.
А це — Мартін Кінґ.
Вони вже мертві...
БАПТИСТСЬКА ЦЕРКВА
...але ми маємо боротися...
...із расовою ізоляцією.
10, 15, 20, 30, 40, 50,
60, 70, 80, 100.
20, 40, 60... Лайно!
80...
300.
20, 40, 60, 80...
Стоп, тут 300. 300, 350...
450... доларів готівкою.
Мукі, чому ти мене вічно дістаєш, коли я сплю?
- Вставай, підйом. - Мукі.
Досить мені в шию дихати! Нащо мені вставати, Мукі?
Сьогодні буде спекотно, Джейд.
Я тільки суботами виспатися можу. Дідько.
Годі, Мукі. Не смішно.
Не приставай, коли я сплю.
Що таке? Розлюбила братика Мукі? Я от тебе люблю, Джейд.
От повішу замок на двері, не зайдеш більше, Мукі.
Шуруй вже на роботу та не діставай мене.
- Сьогодні мені мають заплатити. - Ага, зуби почисти!
- Почистив вже. - У тебе з рота смердить.
Це від твоєї губи.
Привіт, Сале! Як справи, хлопче?
Чуваче, мені б такий кадилак.
Круто, Сале!
Таку ж тачку собі куплю.
А, спекотно.
Сонні, як там твої овочі?
Доброго ранку, Сале. Піно. Віто.
- То що там з кондиціонером? - Вже тиждень їм телефоную.
Вони сюди без поліції ні ногою.
Піно, візьми мітлу, замети біля входу.
Віто, візьми мітлу. Замети біля входу.
Візьми мітлу, Замети біля входу.
- Що? - Візьми мітлу, замети біля входу!
Бачиш, тато? Я ж казав.
Ти просиш Піно щось зробити - він мені каже зробити те ж саме.
У нього вже мізки відсохли.
Стуліться обидва.
Скажи це Піно!
Я тут що, сам з собою говорю?
Я взагалі не хотів приходити.
Терпіти не можу це місце, воно як болячка.
Значить... як болячка?
Аж ненавидиш, он воно що?
- Я цього не казав. - Та хіба?
А я почув це. У мене дах їде?
Я ж чув, так, Віто?
Думаєш, ти краще зможеш?
Ні, не зможеш.
Піно, це пристойний бізнес,
і нічого тут поганого немає.
А коли щось не так, ти мені скажи.
Ні, ти можеш мені сказати.
Щось не так? Ні, нічого такого. Ясно?
Значить так, будь ласкавий, візьми мітлу, замети біля входу.
Скажи Віто.
Ти оглух, чи що? Тато тобі це сказав.
Я сьогодні когось вб'ю.
- Повірити не можу. - Що?
- Вона тобі подобається. - Ні, не подобається.
- Певен? - Звісно, не подобається.
Вбіса ні!
- Гей. - Привіт, Мукі.
Мукі.
Привіт, Мук.
- Доброго ранку, Мукі. - Доброго, Матінко-сестро.
Мукі, не перетрудися сьогодні.
У прогнозі сказали, буде пекельна спека.
Не впади від спеки, гаразд, синку?
- Звісно, Матінко-сестро. Звісно. - Гаразд.
- Добро. - Я за тобою спостерігаю, синку.
Я завжди спостерігаю.
Мукі.
Знову запізнився.
Ти ж за два кроки живеш. Що, кадилак зламався?
- Привіт, Сале, Віто. - Йо, Мук. Як сам?
- Та в нормі. - Це добре.
Але ти запізнився.
Не напружуйся так, Піно. Розслабся, довше проживеш.
Візьми мітлу, замети білля входу.
Я ж тільки прийшов. Сам замети.
- Сал точно тобі це наказав. - Саме так.
Віто, годі.
У сраку це все, я рознощик піци. Ось за що мені платять.
Роби те, що накажуть.
Що накажуть? Чув Сала? Я від нього ні слова не чув.
Хто тут на кого працює?
Ласкаво просимо, Мере.
Доброго ранку хлопці. Піно, Мукі, Віто, Сале.
Як справи?
Сьогодні буде пекло, це точно.
Є якась робота для мене?
Тато. [говорить італійською]
Відчепися від нього, гаразд?
Він гарна людина, облиш його.
Вибирайте зброю, Мере.
У вас щось впало.
Отримаєте найчистіший тротуар у Брукліні.
Чистіше тільки в лікарні.
Гаразд, Мере.
Тато, щось слабо віриться.
Благодійністю зайнявся?
Кожен день цьому азупепу даєш по долару.
- Що за азупеп? - Ти італієць?
- Знаєш, що таке азупеп? - Він не азупеп.
Щодня даєш долар цьому азупепу, щоб тротуар підмів.
А Мукі ми за що платимо? Він же не працює.
Я більше нього працюю, але я твій син.
Піно, хочу побачити, як ти на шостий поверх шість піц піднімеш —
без всіляких там ліфтів.
- Стуліться обидва. - Так, тато, скажи їм.
Ти теж писок завали, Віто.
- Ми з тобою ще поговоримо. - Хто це сказав?
- Хто? - "Так, хто"?
- Я. - А хто ти?
Гей, я що щойно сказав?
Припини своє «Мукі не працює», гаразд?
- Йо, Аммаде! - Я і сам міг.
Стулися. Йо, Аммаде!
Бляха. Досить вже.
Слухай, Панчі, хочеш покричати —
не соромся. Мені набридло.
Йо, хто це тут мене кличе?
- Мені Панчі сказав. - «Мені Панчі сказав».
Не слухай цього бовдура, а то проблем не оберешся.
Чув, Панчі?
- Гей, Елло? Елло? - Що?
У тебе мізки є, так? Користуйся.
Миру вам.
- Миру, Радіо Рахім. - Миру, чуваче.
- Ти тут бос, а я так, в гостях. - Світ твій, Джі.
Серйозно, весь бісовий світ.
- Круто чувак живе. - Гляньте яка стерео-хода.
Агов, м'язи у тебе нічого!
От вам бляха і Радіо Рахім.
Радіо Рахім. Розносить коробку. Підриває зал.
А де «Міллер Гай Лайф»?
Де «Міллер Гай Лайф»?
Немає. Купуйте те, що є.
Немає?
Це що за халупа?
Як це немає?
Слухай, докторе, тут тобі не Корея і не Китай, або звідки ти там.
Тут продається довбаний «Міллер Гай Лайф».
Інша пиво купуйте.
Але Мер... Сраний «Лайт» не п'є.
На смак наче остиглий бульйон.
Гаразд. Гаразд.
Але це занадто — просити взяти інше пиво.
Це занадто, докторе.
Гей, старий пияко!
Я тобі що казала? Не пити у мене на ґанку!
Відійди, краєвид затуляєш.
Не хочу на твою пику дивитися.
Нічого витріщатися. Мене не вийде зурочити.
Преподобна сестро, ти мене 18 років ненавидиш.
- Що я тобі зробив? - Ти п'яниця нещасний.
А крім цього?
Мер нікого не чіпає,
ніхто не чіпає Мера. Крім тебе.
Мер своїми справами займається. Я всіх люблю.
- Навіть тебе. - Стули пельку.
У тебе стільки любові немає.
Одного разу ти будеш до мене добра.
Ми вже, може, обидва будемо на тому світі, але ти будеш добра.
Ну або хоча б ввічлива.
Кажу ж, не буду з твоєю дитиною сидіти, і крапка!
Що ти верзеш? Вчора ж погодилася.
А сьогодні передумала?
Відчепись, мамо, заради бога!
Я для тебе що завгодно зроблю, а ти для мене — ні чорта!
Ага, точно, мамо ти ж знаєш, все не так, мамо.
Ага. Я для тебе — що завгодно, ти для мене — ні чорта!
Досить!
Мене від неї нудить.
І від твого батька мене нудить. Мене від всіх нудить.
Срака.
Він не справжній тато. Він жебрак.
Без гроша в кишені, ані крихти за душею — бідняк!
- Майк. - В сраку Майка Тайсона!
Майк Тайсон — фігня.
Пам'ятаю, як він на жінку в Лексінґтоні напав.
- Було таке. - Так йому і скажеш?
Так і скажу. В сраку Майка Тайсона!
- В очі скажеш? - Так і зроблю!
Майк Тайсон з тебе котлету зробить.
- Годі маячню верзти. - Я його, як погану звичку, кину.
Звісно. Давай.
Точняк.
Нехай і не мріє про те, щоб надерти мені дупу.
Ну що, хлопці, гадаю,
якщо спека не спаде,
полярна шапка розтане, і весь білий світ —
там, де нині суша —
затопить ну дуже сильно.
Ну ти, в дідька, і бовдур!
Ти де це вичитав? Полярна шапка.
Про це не хвилюйся.
Але коли це станеться, я буду в своєму човні,
а ваші чорні дупи будуть тонути.
Не просіть мене кинути мотузку, жилет або ще щось.
Анічогісінько.
Тобі 30 центів до четвертака не вистачає.
- Як ти човен роздобудеш? - Ага, точно.
Про це не хвилюйся.
«Про це не хвилюйся». Ти глянь на нього.
Так ти жебрак, наче тарган. Їси дірки від бубликів.
Голота ти нещасна! «Про це не хвилюйся».
Я у відмінній формі. Буду у відмінній формі.
- Скоро встану на ноги. - Отакої...
Не в цих черевиках. Гляньте на нього.
Так щоб їх взути, прилягти доведеться.
Так, Ем Еле, Ем Еле.
Скажи-но.
Коли там цей довбаний лід розтане?
«Піцерія Сала», слухаю.
Ага.
Одну з м'ясними кульками, одну з пармезаном. Зрозумів.
Так, звісно, доставляємо.
Гаразд. Це де?
- Заплатиш або розстрочку оформити? - Скільки?
Ти сюди три рази на день ходиш.
Відсталий, чи що?
Долар п'ятдесят.
Сале, друже, насип сиру побільше.
Додатковий сир — два долари.
- Два долари? - Ага, два долари.
Тоді бляха забий.
Дідько, Сале, ну ти й жлоб.
Навряд чи він був безхатьком.
Він мені не підходив. Він не пристрасний.
- Мені в житті потрібна пристрасть. - Він мамалуке.
СТІНА ПОШАНИ
Він мамалуке!
Ага, точно.
Йо, Мук!
- Мукі! - Що?
Чому тут жодного брата?
Чуваче, Сала запитай.
Сале, чому на стіні немає братів?
Братів захотілося?
Відкрий свою піцерію та командуй там.
Повісиш своїх братів, дядьків, племінників,
вітчима, мачуху — кого захочеш, словом.
А тут моя піцерія.
- На стіні тільки італійці з Америки. - Спокійно, тату.
А ти взагалі не чіпай мене сьогодні.
Що?
Це, звісно, непогано, Сале, але це твоя піцерія.
Щось я тут рідко італійців з Америки бачу.
Тут тільки чорні брати.
Ми тут багато грошей залишаємо, тому маємо право голосу.
Проблем захотілося?
А ти у нас любиш проблеми створювати?
Щось не влаштовує?
Так люблю. Я ходячка катастрофа.
А ти непростий хлопець.
Вічно сюди приходиш, шукаєш проблем?
А якщо я тобі голову провалю...
Мукі, може забереш свого друга?
Що, виженеш мене? Виженеш?
Ні, це ти себе виганяєш.
- Повісь когось із наших. - Пішли.
Знаєш, Малкольм Ікса, Нельсона Манделу,
- Майкла Джордана. Завтра. - Ходімо.
Мукі, виведи його, добре?
- Та зараз. Бери піцу. - Я за неї заплатив.
Знаю. Ходімо.
Гаразд. Виганяєш, значить.
- По голові вдарив і виганяє. - Ну, ходімо.
Гаразд. Я заплатив...
- Бойкот піцерії Сала! Бойкот. - Пішли!
У труні я твій бойкот бачив.
Бойкот піцерії Сала!
Гей, чого регочеш?
Мукі, я ж заплатив за піцу.
Чуваче, я тут багато грошей залишаю!
- Ти що робиш? - Ти про що?
- Що ти хочеш? - Братів на стіні.
Мені там ще працювати. Ти все псуєш.
- Це між мною та Салом. - Ти мені життя ускладнюєш.
Мук, бляха, я цього не хотів.
- Вибач. - Серйозно?
Приходь через тиждень, гаразд?
- Тиждень? - Тиждень.
- Ага. - Добре?
- Згода. - Згода.
Піца!
Мук. Лишайся чорним!
Він твій друг, так? Скажи, якщо я помиляюся.
- Він твій друг? - Так, друг.
Якщо буде так поводитися, нехай більше не приходить.
Сале, що я з ним зроблю?
Поговори, як брат з братом.
- Брат з братом? - Ага.
Слухай. Ми вільні люди, кожен робить, що хоче.
У сенсі, вільні? Ти про що взагалі?
Вільні? Тут вільних немає.
Тут я бос. Ніякої свободи. Я бос.
Свободи хочеться? Ось тобі свобода.
Береш замовлення, доставляєш. До нього підійди.
Ну, вперед. За роботу.
- Що смішного? - Стоїш, байдикуєш.
Та ти довбаної плити боїшся. Працюй!
- Ця адреса? - Ця.
Він щойно мене запитав: «Ця адреса?»
"Ця адреса?"
Мукі.
Підійди, доку.
- Мере, мені ніколи, я на роботі! - Підійди.
- Говорить Мер. - Ага, гаразд.
- Докторе? - Ну, чого тобі?
Завжди вчиняй правильно.
- І все? - Все.
Ясно. Я пішов.
- Мукі. - Як справи, Смайлі?
- Заплати... два долари. - Інший, не він.
Два долари.
Інший, Смайлі.
- Один долар. - Ага, цей. Сьогодні мені заплатять.
Заплатять...
Бувай, Мукі!
- Малкольм. - Бувай, Смайлі.
Мартін. Мартін.
Бляха.
Я вранці брата твого бачила.
Ага, на роботу йшов, сподіваюся.
Це надовго, Матінко-сестро.
Я нікуди не поспішаю.
Давненько ми з тобою ось так не сиділи.
У моїй родині у всіх волосся чутливе.
- І в тебе? - Так, у мене теж.
Для мене це не жарти, тому я... Тільки тобі можна чіпати.
- Ай! - Вибач, Матінко-сестро.
Гребінець застряг.
Ніжніше, дівчинко. Я вже не молода.
Так, Матінко-сестро.
Не знав, що в тебе таке волосся гарне.
Дурню, ти багато чого не знаєш.
Не зупиняюся, йду далі.
Матінко-сестро, чому ти жорстока до Мера?
- Не можна так. - Сама знаю, що можна, а що не можна.
Він нагадує моїх найменш улюблених людей —
квартиранта та колишнього чоловіка.
Дідько. Господь з ними.
ТАК, СПЕКОТНО, ТАК, ДУШНО, І ТАК — У ВАС ЇДЕ ДАХ
РОЗГАРДІЯЖ ТА ДУХОТА
ПЕЧЕНІ ЯБЛУКА
ЯКА СПЕКА!
СПЕКА ТА ВОЛОГІСТЬ — 40 ГРАДУСІВ НЕ ЗА ГОРАМИ
ФУХ!
Як справи, хлопці?
Правильно, мочіть дупи!
Тут вода!
Ти що таке робиш? Аммаде, відпусти!
Що ти робиш?
О, Боже!
Стій, що робиш?
Це було круто. Бачив?
Дідько!
Малкольм!
Гей. Там Радіо. Радіо, чуваче.
- Гей, Радіо, як справи? - Як сам, Радіо!
Ні, стій!
Гей! Не дурійте бляха з водою.
Що? Дядьку, їдь вже, втяв!
Проблем буде хоч греблю гати,
якщо намочите тачку.
Трясця, ми так бавимося, чуваче.
Може поїдеш вже?
Це ретро-автомобіль, розумнику.
Чуваче, їдь! Ретро-що?
Гей, хлопче, серйозно!
Гаразд, гаразд, не намочимо.
Ага, дивись мені.
- Їдь давай! Їдь! - Хутко.
Гаразд, їду.
Так, тобі тут однаково робити нічого!
Вали! Вали звідси, мамограю!
- І тобі того ж! - Прибери воду!
Ага, візьми з собою в ваш італійський райончик!
Ходу!
От виродки! Курва, намочили все!
- Офіцере! Стривайте. - Обережніше!
Потрібен арешт негайно, цієї хвилини!
- Що таке? - Я в біса промок!
Заспокойтеся. Скажіть, що сталося.
Двоє чорних мене з пожежного гідранта облили.
Машину зіпсували. Подивіться. Це ретро.
- Вони мене всього облили. - Де вони?
Де? Класне, в сраку, питання.
- Де вони? - Втекли, де ж ще?
Хочете подати скаргу, сер?
Так хочу. Хочу, щоб їх за довбані ґрати посадили.
- Марко, я кран закрию. - Ага, давай.
Ви куди? Куди він?
- Ви чули ім'я підозрюваного? - Офіцере.
Офіцере, ви що там в дідька робите?
- В сраку гідрант! - Заспокойтеся.
Сраку заспокой!
- Ви чули ім'я... - Пішов ти, ось тобі ім'я.
Мо та Джо! Звідки мені знати їх імена?
Мо та Джо, а прізвища?
Прізвища тобі?
Мо та Джо Чорні, як вам такі?
- Вони брати, сер? - Брати. Так, довбані брати.
Щоб цей гідрант більше не вмикали,
а то не розплатитеся.
Відповісте за все, чорт забирай.
Запитайте його, він знає.
Він свідок, все курва бачив!
- Скажи їм, як все було. - Дозвольте нам проводити допит, сер.
От лайно.
- Вам щось відомо? - Хто це був?
Хлопці... Ті, хто розкажуть, не знають,
а ті, хто знають — не розкажуть.
- Це що ще за фігня? Вуду? - А він розумний.
Гей, Мер ані чорта не знає, ясно?
Гей! Він звалює?
Не вмикайте гідрант. Купатися їдьте на Коні-Айленд.
Гей, я з вами розмовляю! Він йде? А як же я?
- А ви? - Пропоную повернутися в машину,
поки її на запчастини не розтягнули.
Гарного дня, сер.
Півгодини тому пішов?
Ні, без проблем. Дякую. Півгодини.
Мукі пішов... Де тебе носило?
- Мені бізнесом треба керувати. - Ну то керуй.
- Віднести на радіо. - Лов Дедді?
Ага. Лов Дедді.
Тато, я з Мукі піду, добре?
Ага, приглянь за ним, щоб не байдикував.
- Стій, Мук! - Ти куди?
Нікуди ти не підеш.
- Куди ти йдеш? - Як справи?
Віто, Піно — твій брат і все таке,
але якщо він тебе ще раз зачепить — вмаж йому як слід.
Ще раз вдарить — побий його.
Гей, йо, Мук.
Слухай, я, звісно, ціную твою турботу,
але це, взагалі-то, не твоє діло.
Знаю, але тобі треба йому вмазати.
Смайлі, не зараз.
ВІ-ЛОВ 108 FM
Якби я мав такого брата, ми б вічно билися.
- Слухай, по-перше... - Смайлі!
По-перше, Мук, у тебе такого брата немає.
Смайлі, забирайся!
По-перше, у тебе немає такого брата.
А якби був, ти б не знав, що робити,
у тебе ж брата не було.
- Не стану я бити брата. - У мене сестра.
- Ти ж її не бив. - У мене сестра.
Вона тебе так само дістає?
Дівчат не можна бити так, як хлопців.
Вмаж йому разок — і все.
Досить цю маячню обговорювати.
Думаєш, це допоможе?
Так, дуже навіть.
Давай... Лов Дедді!
Народ, у мене в животі бурчало, але підкріплення вже тут.
Мій друган Мукі врятував ситуацію!
Зі знаменитої піцерії Сала, тут поряд.
Підійди до мікрофона, Мукі.
- Я не знаю, що казати! - Не соромся.
Пахне смачно.
Давай. Це тобі Лов Дедді говорить,
голодний, як вовк.
- Скажи хоч щось. - Гаразд, Лов Дедді.
Хочу від усього серця присвятити цей трек Тіні.
Чудово! Ставлю пісню та піду
трудитися над цією красою з курочкою і пармезаном,
подвійною порцією сиру та соусу.
Охолонь, старий.
Стулися, я читаю.
Прояви кляту повагу.
За що дав мені по шиї?
- Це просто жах. - Саме так.
Агов, старий.
Дай сальсу послухати!
Охолонь, розслабся!
Думаєш, так все просто?
Погнали, мамограю!
Голосніше зроби, Стіві!
Погнали, народ!
Ага, погнали!
- Давайте бонг! - Стів!
Ага!
Сальса!
Слава сальсі!
- Дуже добре! - Так!
Ну шо?
Гей, Стіве! Зроби гучніше.
Ага, старий!
Зараз буде бро.
Та ну тебе, Стіве.
- Тобі кінець, гівнюк. - Гаразд, забий на нього.
Гівнюче! Ну чого ти?
То він гівнюк. Сисунець!
Він сисунець, чуваче.
- Дивився вчора матч? - Ага, дивився.
Найкращий пітчер —
Дуайт Ґуден.
- Так і знав, що ти скажеш. - То хто кращий?
Сам знаєш — Роджер Клеменс.
Клеменс — лайно, старий. Не вартий і нігтя Дуайта.
- Та що ти верзеш? - Дуайт найкращий.
- А хто двічі виграв приз Сая Янґа? - Він найкращий.
- Як справи, Баґґін Ауте? - Здоров!
То що?
- Мужик. - Ні, ти мужик.
- Ні, ти. - Ні, ти.
- Це ти мужик. - Я просто чорний хлопець,
що ледь тримає прутня сторчма у цьому жорстокому світі.
Гей, а це що за білий хлопак?
Баґґін Ауте, не дратуй.
Віто свій.
- Віто свій, ясно? - Ага, точно.
- Віто свій. - Ага.
Йоу!
Чорт.
Йоу!
Що?
Ти мене ледь не збив. Вибачитися не хочеш?
Так, вибач.
Мало того, що збив,
так ще й на мої новенькі «Джордани» наступив.
Крім «вибач» нічого сказати?
- Серйозно? - Так, серйозно!
- Я тобі два рази наваляю! - Два рази!
Хто тебе просив мені на кросівок наступати?
- І в мій район заявлятися? - Це мій дім.
Хто тебе просив купувати дім
у моєму кварталі, в моєму районі, на моєму боці вулиці?
Нащо тобі взагалі жити в чорному районі?
- Довбана гентрифікація. - Ну?
Як я розумію, це вільна країна.
- Будь-хто може жити, де захоче. - Вільна країна?
Старий, та тільки за цю маячню треба тобі наваляти.
Агов, старий. Хана твоїм «Джорданам».
Лайно. Викидати можна.
У смітник.
Класні були кросівки. Він це навмисно.
Ще й про маму твою щось сказав.
А ти так круто виглядав в них!
- Скільки коштували? - Сотку!
- Американських доларів! - З ПДВ 108.
- Вмаж йому 100 разів. - Пощастило тобі, у чорних
добре серце.
Ще мене побачиш — бігом через дорогу.
- Я йду звідси. - Ногу йому зламай!
- Новенькі «Джордани»! - Велик забери!
Ти мені нові кросівки стирчиш!
- Чорні пантери б його обробили! - Забери велик!
- Надери йому дупу! - Просто я порядний чорний!
Інакше б хана тобі. Серйозно.
- Вмажемо йому. - Треба наваляти.
Вали назад в Массачусетс!
Я в Брукліні народився.
Вали звідси!
Треба з тобою завжди Віто відправляти.
Ага, а то клієнт у двох кроках, а доставка півтори години.
Піно, я пашу, як і всі тут, хіба ні?
Це ж правда, Піно.
Віто, йди сюди.
Йди сюди.
Що у вас відбувається?
Ви що, хлопець та дівчина?
- Про що ми розмовляли? - Що?
Про що ми щойно говорили?
- Ти про що? - Вмаж йому.
Гей! Тут тільки я стусанів роздаю.
Слухатимеш цього шмаркача, коли він каже мене
старшого брата вдарити?
Не забувай, хто ти, ясно?
Тебе звуть Віто Франджоні, а не Віто Мухаммед. Ясно?
Не міг би ти в мої справи носа не пхати?
Не треба моєму братові цим голову забивати, втяв?
Що це за лайно про Мухаммеда?
Ти про що?
Слухай, не жартуй зі мною, ясно?
Боже.
Лайно собаче.
Терпіти не можу це місце.
ПОЛІЦІЯ
Яке марнування.
Як я і сказав, перш ніж нас грубо перервали
- найкращі в Нью-Йорку... - А що ти казав?
Ані чорта він не сказав.
- Ага. - Тільки погляньте.
- На що? - На цей божий сором.
Який ще божий сором?
- Світ Дік Віллі. - Це я.
Дідько, старий, обов'язково розжовувати?
- Поясни зрозуміліше. - Гаразд, слухайте.
- Розкладу по полицях. - Ну спробуй, мамограю.
- Ти кайфуватимеш? - Та вже кайфую.
Ці довбані корейці, подивися на них.
Зуб даю, року не минуло, як припхалися сюди, а вже магазин відкрили.
Точно. Близько року.
Один сраний рік, як зійшли з корабля,
а вже свій бізнес на районі.
Хороший бізнес
в будівлі, яка на моїй пам'яті
завжди було зачиненою.
А пам'ять у мене добра.
- Ага, добряча. - Так, це точно.
Отож, щоб мене...
Ніяк не збагну.
Або ці довбані корейці — генії,
або ваші чорні дупи тупі.
- Пішов ти. - Все тому що ми чорні.
- Інакше не поясниш. - Стривай...
Знаєш, що я знаю. Сам знаєш, так і є.
- Набридло вже слухати... - Вічно чорним життя не дають!
А! Маячню верзете, гівнюки.
Заїжджена відмовка. Набридло це чути.
Клянуся, старий,
який же я буду щасливий, коли ми відкриємо свій бізнес —
тут, в нашому районі.
Богом клянусь. Я ж перший і витрачу свої гроші.
Підтримую.
Вічно ви, гівнюки, як Кіт Свет розмовляєте:
«Зроблю те, зроблю це».
Ані чорта ви не зробите.
Крім як дупи свої тут просидите.
Ем Еле, коли бізнес відкриєш?
Як я й думав. Ані чорта ти не зробиш.
Слухай, що я зроблю. Слухаєш?
Піду туди та дам корейцям ще грошей.
Час «Міллера», гівнюки.
Будуть ще пердуни старі мені вказувати.
Коконате, ти ж не зі слабких.
Будуть тут мені ще ці чорнодупі вказувати щось.
Гей! Кунґ-фу, дай-но мені пива!
- Що? Пиво не безкоштовне. - Ану обслуговуй!
- Не біси мене. - Агов, друже.
- Пиво не безкоштовне. - Не починай мені тут.
- Містере Світ Дік. - Точно.
Мене звуть Світ Дік Віллі, так.
Яка ж це срамота.
Братан, хіба він не сука?
- Гей, докторе. Як тебе звати? - Едді.
- Скільки тобі років? - Десять.
Є питання. Чому Семмі біжить?
- Кажу, мене звуть Едді. - Чому Семмі біжить?
Мене звуть Едді Ловелл.
Розслабся, Едді. Сходиш в магазин?
Скільки це коштуватиме?
Звідки мені знати? Я ж не знаю, що купувати.
Едді, забагато розуму для твоїх штанців. Слухай.
За скільки сходиш в магазин для старого?
- П'ятдесят центів. - По руках. Тримай.
Купи мені літр пива. «Міллер Гай Лайф».
Якщо будуть діставати, скажи, що для дідуся-інваліда.
Ну ж бо вперед.
- Що з ним не так? - Ні для кого у нього грошей немає.
- Залиш його в спокої. - Погляньте на старого.
- Він нормальний тип. - Досить вже.
Хто тобі сказав, що ти мер кварталу?
Він сам себе призначив.
- Відчепіться від нього. - Стулися!
Так, слухайте. Відваліть від мене на хрін.
Я цього так не залишу, старий.
Ти тут розгулюєш, як господар.
- Точняк. "Ваша величність". - Ти старий, як динозавр.
Агов, старий. Та ти безхатько. Старий нікчемний п'яниця.
Що скажеш на своє виправдання?
Та що ви про мене знаєте?
Так ви навіть посцяти прямо не можете. Що ви взагалі знаєте?
Ви ж не...
Ви ж не стояли біля дверей,
слухаючи плач п'ятьох голодних дітей,
і ні чорта не могли зробити.
І поруч ваша жінка... Не можете в очі їй поглянути.
Поки з вами такого не траплялося, ви не знаєте мого болю, моїх почуттів.
Ані чорта ви не знаєте!
- Агов, старий. - Так і є.
Не називайте мене безхатьком і п'яницею.
Ви гадки не маєте, що я пережив.
Не називайте мене нікчемним. Це нешанобливо.
Знаю, що батьки вас краще виховали.
Гей, старий сподіваюся, лекція закінчена,
а то я щось давно прямо засцяв.
Розумієш? І ти маєш рацію.
Я б не стояв в проході, поки мої п'ятеро дітей голодують.
Я б знайшов роботу, зробив би щось, щоб їх прогодувати.
Маєш рацію. Сратиму я на твої проблеми. Мені начхати.
Ти сам себе загнав у цю ситуацію.
Кожен день бачу, як ти тут п'яний вештаєшся!
Ти ніколи не буваєш тверезим! Хіба не правда?
- Мер, дурень-алкоголік. - Ну годі!
- Відвали. Він мене бісить! - Аммаде!
Дідька йому тут, а не повагу. Ніколи.
Будеш розповідати, як мене виховали?
Я поважаю тих, хто сам себе поважає.
- Гаразд. - Не бачити тобі поваги,
- Він старий. - ...поки ти п'єш, як шалений.
Тіно, знаю, вже чотири дні не бачилися.
- Я працюю. - Круто.
Я теж, але я ж знаходжу час.
Що ти хочеш від мене?
Знаходь час для мене та Гектора!
Хочу аби ти спробував врятувати наші стосунки.
А якщо ні, не хочу про твою дупу перейматися.
- Мукі, ти постійно втомлюєшся. - Гаразд, гаразд. Дідько.
- Я сьогодні якось зайду. - Вічно оце твоє: «Потім!»
Потім, після роботи.
Принеси мені морозива. Спека пекельна.
Мукі, ти мене любиш?
- Чи люблю тебе? - Мукі, годі базікати!
Одну секунду, Сале, гаразд?
Чи люблю? Я тобі пісню на програмі Лов Дедді присвятив.
І що?
Мукі, як покупці телефонуватимуть?
Гаразд!
- Боже, та ти витратив... - Якщо це не любов, ти не в собі.
Ти що, оглух?
Піно, я телефоном розмовляю.
Я бачу.
Тіно, мені треба йти.
Ага, Піно — гівнюк. Побачимося.
Пізніше!
Всі щасливі?
«Піцерія Сала». Ага. Ага, хвилинку.
Так, дві великі. З анчоусами та з пепероні.
Добре, хвилинку.
Бачиш, тату? Мукі телефоном базікає.
Клієнти додзвонитися не можуть.
- Від нього у нас збитки. - Мукі!
Двадцять хвилин.
Чому чорні такі тупі?
Бачиш чорного — наваляй йому.
Пішов ти. Не чіпай телефона.
Гей, Мукі. Забий.
Треба з тобою поговорити.
- Що? - Хто твій улюблений баскетболіст?
Меджік Джонсон.
- Улюблений актор? - Едді Мерфі.
Улюблена рок-зірка?
- Прінс. Ти фанат Прінса. - Бос. Брюс.
- Прінс. - Брюс!
Піно, так ти тільки про чорних й говориш.
Всі твої улюбленці — негри.
Все не так. Меджік, Едді, Прінс.
Не негри.
У сенсі, вони не чорні...
Дай пояснити. Вони... Не те, щоб чорні.
У сенсі, вони чорні, але не по-справжньому.
Вони більше, ніж чорні. Це інше.
- Інше? - Ага. Для мене — інше.
Піно, в глибині душі ти хочеш бути чорним.
Вали звідси на хрін.
Смійся скільки завгодно. У тебе волосся кучерявіше за мого.
І що це значить?
Знаєш же, що говорять про смаглявих італійців.
Знаєш, я багато слухаю та читаю...
- Відколи це ти читаєш? - Я читаю.
Читаю про ваших лідерів.
Преподобний Ел, «Активіст» Шарптон.
Джессі «Збережемо надію».
- Ну й фігня. - «Збережемо надію».
Припини. Не говори про Джессі.
І той інший чувак, як його звуть?
Фараман, Файракан...
Проповідник Фаррахан.
Точно, вибач. Проповідник Фаррахан.
Словом, проповідник Фаррахан все говорить про день,
коли чорношкірі повстануть.
Як він каже? «Одного разу ми будемо правити світом,
як колись, в славні роки»?
Точно.
Що за роки? Що я пропустив?
Ми стояли біля джерел цивілізації.
Братан, у твоїх снах. А потім ти прокинувся.
Піно, в сраку тебе. У сраку твою довбану піцу,
у сраку Френка Сінатру.
Так? Тобі того ж, і в сраку Майкла Джексона.
Італійчик-макаронник, смердиш тут часником, бадяжиш піци,
вариш спагеті. Вік Дамон, Перрі Комо,
Лучано Паваротті, «Solo mio». І співати курва не вмієш.
Ти мавпа з золотими зубами і ланцюгами,
жереш смажену курку та булки,
примат, бабуїн з широкими стегнами, бігун, стрибун,
метальник списа, баскетболіст від бога,
трубочист, абориген, баклажан.
Забирай свій сраний шматок піци та вали назад в Африку.
Ти косоокий, «моя не розуміти англійську»,
власник всіх фруктових та овочевих крамниць Нью-Йорка,
гівнюк, Сон Мьон Мун,
літні Олімпійські ігри 88, корейський кікбоксинґ, виродку.
Жерете боби гойя, по 15 осіб в машині,
по 30 в квартирі, в черевиках з гострими носами, в червоному,
Менудо, миру, миру виродок пуерто-ріканський.
Ага, ти!
Дешево, найкраща ціна для тебе.
Мере Кочі, "Як мої справоньки"?
П'єш шоколадний шейк з яйцем,
жереш бублики з лососем, Бней Бріт, довбаний жид.
Гей! Тихо! Тайм-аут!
Тайм-аут!
Охолоньте всі!
Вам всім потрібно охолонути!
Ось так-то, хлопці!
Сале, у мене до тебе прохання.
Дивлячись що попросиш, Мукі.
Можеш зараз заплатити?
Не можу.
Сале, тільки цього разу. Що, не виручиш?
Ні. Сьогодні, після закриття.
Сале, мені треба зараз.
Ти ж знаєш, заплатимо сьогодні після закриття.
А поки ми відкриті, ясно?
Якщо зараз заплачу, ти ввечері не прийдеш.
- Вкладемо парі. - Ага, парі.
Я це запам'ятаю, Сале.
- Роби що маєш. - Гаразд.
- Я це запам'ятаю. - Так, запам'ятай.
Будь ласкавий, Мук, запам'ятай.
- Та годі, Сале. - Я не можу.
Радіо Рахім!
- Мук. - Що відбувається?
- Привіт, друже. - Ти куди?
- Перекусити. - В піцерію Сала?
- Ага. - Віднесу замовлення і побачимося.
- На зв'язку. - Ага, домовилися.
От лайно! Дай подивлюся.
- Круто! - Свіжак.
Слухай історію про праву та ліву руку.
Це казка про добро та зло.
Ненависть.
Цією рукою Каїн убив брата.
Любов.
Ці п'ять пальців торкаються до душі.
Права рука. Рука любові.
Історія життя це...
...історія спору.
Дві руки завжди борються,
ліва нереально сильна.
У сенсі, схоже, ніби правій руці, тобто любові, кінець.
Але постривай-но. Рано радієте.
Права рука повертається.
Ага, і вкладає ліву на лопатки. Точняк.
Потужний удар правою, ненависті боляче. Вона повалена!
Любов відправила ліву руку в нокаут.
Якщо я тебе люблю, то люблю.
Але якщо ненавиджу...
Ось так, любов і ненависть.
- Люблю тебе, брате. - Ще б пак.
Радіо Рахіме, побачимося. Мир.
Два шматочки.
Вимкни це лайно, тоді приймемо замовлення!
Два шматочки.
Вимикай!
Містере Радіо Рахім, я свої думки не чую!
Ти мені заважаєш!
Заважаєш моїм покупцям!
Два шматочка.
У піцерії Сала ніякої музики.
Ніякого репу, ніякої музики.
Капіш? Розумієш?
Гей, поклади бляха побільше моцарели.
Більше сиру — два долари.
Доставка піци!
Гаразд, бувай.
Маузі, як справи?
- Обережно. - Відійди!
Він все той же.
Як сам, приятелю? Як життя?
- А ось і Мукі. - Мукі!
- Дай-но мені! - Знайди роботу.
- Не потрібна нам робота. - Знайди роботу, старий.
Стулися.
- Баґґіне. - А де дівчата?
Ти ж з ними нічого не робиш.
Гей, у мене все схвачено.
Мукі!
Гаразд, тримай і відчепися від мене.
Дякую, чорношкірий хлопче.
Гаразд. Відвали.
- Джейд! - Що?
Мукі, а ти чому не в піцерії Сала?
Я на роботі.
А зараз що? Знову двогодинна перерва на обід?
Я планував додому зайти, душ прийняти.
Сал розсердиться.
Іноді здається, що ти за нього більше турбуєшся, ніж за мене,
а я ж твій брат.
Ага, Мукі, дотепно. Сал тобі платить.
Тому треба працювати. Не згоден?
Я працюю. Рабство в минулому. Я ж не Кунта Кінто.
Ага, Мукі. Не хочу, щоб ти втратив роботу,
на якій понад місяць затримався.
- Я й так тебе забезпечую. - Не хвилюйся, мені завжди платять.
Ага. Завжди платять.
А твої обов'язки?
- Може, будеш виконувати? - Які обов'язки?
Які? Ти що, оглух, Мукі?
Прекрасно знаєш, про що я.
Виконуй свої обов'язки, ясно?
Ти чого кричиш?
- На кого? - На тебе.
- Піду-но краще в душ. - Іди.
- Я старший брат, не кричи на мене. - Вали звідси.
- Ти ледацюга. - Припини. Не називай мене так.
Якщо я ​​вирішив душ прийняти, нічого в цьому такого.
В сраку Сала.
Отже, хлопці, перекличка.
Буґі Давн Продакшнс, Роб Бейз, Дена Дейн,
Марлі Марл, Олатунджі,
Чак Ді, Рей Чарльз,
Ай-Пі-Ем-ДІ, ІЮ, Альберта Гантер, Ран-Ді-Ем-Сі, Стетасонік,
Шуга Бір, Джон Колтрейн, Біґ Дедді Кейн,
Солт енд Пепа, Лютер Вандросс,
МакКой Тайнер, Біз Маркі,
Нью Едішн, Отіс Реддінґ, Аніта Бейкер,
Зелоніонс Манк, Маркус Міллер,
Бренфорд Марсаліс, Джеймс Браун, Вейн Шортер,
Трейсі Чепмен, Майлз Девіс,
Форм Ем-Діз, Олівер Нельсон,
Фред Візлі, Масео,
Дженет Джексон, Луї Армстронґ,
Дюк Еллінґтон, Джиммі Джем,
Террі Льюїс, Джордж Клінтон,
Каунт Бейсі, Ем-ту-мі,
Стіві Вандер, Боббі МакФеррін,
Декстер Ґордон, Сем Кук, Палемент Факаделік,
Ел Джерро, Тедді Пендерґрасс,
Джо Вільямс, Вінтон Марсаліс,
Філліс Гайман, Шаде,
Сара Воан, Роланд Кірк,
Кіт Свет, Кул Мої Ді,
Прінс, Елла Фіцджеральд,
Даяна Рівз, Аріта Франклін,
Боб Марлі, Бессі Сміт,
Вїтні Г'юстон, Діон Ворвік,
Стіл Палс, Літл Річард,
Махала Джексон, Джекі Вілсон,
Кеннонбол і Нат Аддерлей,
Квінсі Джонс, Марвін Ґей, Чарльз Мінґус
та Мері Лу Вільямс.
Дякую всім вам за те, що робите наші життя
трохи яскравішими — тут, на станції «Ві-Лов Рейдіо».
Срака це просто нереальна спека. Пообдувай мене вухами.
Годі дуріти!
Облиш.
Стулися.
Легше, тут занадто спекотно.
Тому й прошу.
У нас ні на що грошей немає.
Щось я втомився.
Тато, знаєш, я тут думав.
Може, продамо піцерію?
Виберемося звідси, поки все добре.
Ти думаєш, що знаєш, як нам краще вчинити, Піно?
У сенсі, можна ж цю піцерію продати
та відкрити нову, в нашому районі?
Там і без того купа піцерій.
Можна щось нове спробувати.
Що мені робити? Я більше не вмію.
Що я роблю? Я тут 25 років. Куди я піду?
Мене дістали чорні.
Ходжу на роботу як у «Планету мавп».
Не люблю з ними поруч бути. Вони як звірі.
Звідки в тебе стільки злості?
Звідки? Слухай.
Друзі з мене сміються.
Прямо в обличчя.
Кажуть: «Іди в Бедфорд-Стайвесант, погодуй негрів».
Друзі тебе забезпечують, Піно? Годують?
Платять за житло, за дах над головою?
Вони тобі не друзі.
Друзі б не стали сміятися.
Тато, що тут скажеш? Не хочу тут бути.
Ми їм тут не потрібні.
Нам треба бути в своєму районі,
в Бенсонгерсті, а неграм — у своєму.
У мене з ними ніколи проблем не було.
Сидів у цього вікна. Дивився, як ростуть діти.
І як старіють люди похилого віку.
Звісно, не всі нас люблять, але таки подобаємося більшості.
Заради бога, Піно, вони на моїй їжі виросли.
На моїй їжі.
І я цим дуже пишаюся.
Тобі це, може, смішно, але я цим дуже пишаюся.
Послухай, синку, я це до чого...
Піцерія Сала нікуди не дінеться.
Вибач.
Я твій батько, і я тебе люблю.
Вибач, але маємо, що маємо.
Сал.
Привіт, Сале.
Як справи?
За ці два долари.
Звали.
Вали звідси, чуваче!
Забирайся на хрін звідси!
Два долари.
Ну ж бо, вимітайся.
- Ану пішов звідси. - Гей!
Кожен день одне й теж.
- Гей. - Що?
Влаштуйся на роботу вже!
Влаштуйся на довбану на роботу.
Іди бляха працюй.
Та пішов ти.
Забирайся, звали звідси! Бачиш про що я?
Залиш його. Знаєш же, він ненормальний.
- Дідько. - Іди бляха працюй, чуваче!
- Набридло це лайно. - Ти працюй!
Що? У мене і так є робота.
Підійди-но сюди, вилупку.
Мені що більше робити немає чого?
Не буду я підходити.
- Що ти зробиш, кинешся на мене? - Пішов ти!
Та пішов ти. Вали звідси.
Пішов ти!
Заходи, заходь.
- Смайлі, тримай. Йди сюди. - Пішов...
- Ось тобі пара доларів. - Пішов.
- Ну ж бо, ну. Тримай. - Ти вилупок довбаний!
Пішов ти!
Спокійно. Він нічого не мав на увазі.
Гаразд?
- Пішов ти! - А я про що?
Ходімо, Джейд!
Так Мере, ви нам потрібні як лідер.
- Докторе, ти про що? - Я організую бойкот піцерії Сала.
Лайно. Йди, куди йшов, докторе.
Чути не хочу твої чорні теревені.
Дідько. Не проканало.
Ні, братан. Ні.
Ні!
Трясця ні, Господи.
Сал тобі нічого не зробив, як і мені.
Краще бойкотуй перукаря,
який тобі волосся зіпсував.
Ага!
Дідько. Не чіпай Світ Дік Віллі.
- Не жени. Вали звідси. - Забирайся на хрін.
Підпишете петицію на бойкот піцерії Сала?
- Що? - Що?
Старий, я не буду бойкотувати, придурок ти відморожений.
Прямо зараз піду поїм піци.
Чорт, та я на піці Сала виросла.
- Ти що верзеш? - Що, дах поїхав, чуваче?
У нього ж найкраща піца.
Хлопці з «Чорної пантери» їдять, ми їмо. Так!
Без вас впораюся.
МАЙК ТАЙСОН У БРУКЛІНІ
Сімдесят п'ять центів.
- Дякую. - І тобі золотце.
Сале! Ми бойкотуємо твою товсту макаронну дупу!
Бойкотуєте... мене?
Так у тебе кишка тонка.
Бойкот він мені оголосить. Знущаєшся?
Ось твій... дивись. Ось твій бойкот.
В дупу собі його засунь.
Ось. Ти куди? Куди ти? Га?! Ти куди?
- Я з тобою говорю, Піно! - Я тут.
Гаразд, заходь. Я за себе сам можу постояти.
- Охолонь, гаразд? - Ні, заходь.
Ось твій бойкот, дивись! Сучий ти син.
«Джордани» забруднив.
Дідько!
Розберися з цим, братан.
Надавайте цьому білому стусанів.
- Повірити не можу. - О, кросівки брудні.
- Братан, і ти туди ж? Годі. - Ага, і я туди ж.
А, ти з сестричкою розважаєшся.
Слухай, Баґґін Ауте, ми не розважаємося.
- Вона мене проводжає до Сала. - Не бреши.
Неправда. Я піци йду поїсти.
Піци? Гей, Джейд, не можна. Не сьогодні.
Ти не в курсі, але я організую бойкот піцерії Сала.
Чому? Що він зробив?
Бачила, у нього на стіні пошани фотографії висять?
- І що? - І що? Прокинься.
Нічого дивного не помічала?
Ні, Баґґін Ауте.
Знаєш що, ти марнуєш мій час.
Забий на це, серйозно.
- Йо, Мук. - Я йду.
- Побачимося. - Диви, не побілій, Мук.
- Ну, як справи, Баґґін Ауте? - Як справи?
На всіх фотографіях італійці.
- І? - Нехай будуть і чорні.
- Ти у Сала питав? - Так, питав.
Нічого туди ходити,
витрачати чесно зароблені,
поки він не повісить фотографії чорних.
І що від цього змінеться, га?
Знаєш, Баґґін Ауте, якби ти захотів,
міг би енергію в корисне русло направити.
Джейд, приєднуйся. Чому ні?
Так, Баґґін Ауте, приєднаюся,
але до чогось корисного для суспільства.
А ти як?
Джейд...
Джейд, я все одно тебе люблю.
Ага. І я тебе, Баґґін Ауте.
- Побачимося. - Бувай.
Боже!
Ти нариваєшся, Мукі.
Серйозно нариваєшся.
Я тобі плачу не за те, щоб ти мене розводив.
Якщо не припиниш — опинишся на вулиці,
як і всі твої дружки.
Давно пора, тато.
Джейд.
- Як справи, Джейд? - Чудово.
- Ти де пропадала? - На роботі. Зайнята була.
- Як бізнес? - Дуже добре.
Ми все думали, коли ж ти зайдеш.
- Як мій брат? - Він... Мукі...
Чудово. Він хороший хлопець.
Гей, тато, не бреши.
- Він жартує, Джейд. - Знаю.
- Що тобі принести? - Звичайну піцу.
Ні, ні. Я для тебе дещо особливе зроблю.
Дуже особливе, якщо ти не проти.
- Так? Було б чудово. - Гаразд. Що будеш пити?
- Крем-соду. - А раніше брала рутбір.
Скажи, якщо помиляюся.
Знаю. Захотілося змін.
Віто, протри для Джейд стіл, добре?
Гаразд, тату.
Іди сюди, Джейд, сідай. Найкращий стіл.
Двадцять батарейок ДІ.
Двадцять батарейок СІ?
ДІ, а не СІ.
Батарейки СІ?
ДІ, мамограю, ДІ!
Хоч англійську спочатку вивчи? ДІ.
Скільки тобі потрібно?
Двадцять, мамограї, двадцять.
Це ти мамкинграй!
Мамкинграй?
Мамкин грай. Маєш рацію, нехай так.
Просто дай кляті батарейки, гаразд?
Двадцять довбаних батарейок Ді.
Гей, постривай-но. Стоп-стоп.
- Дата яка, старий? - Виродок.
Яка там дата?
Дата. Срана дата.
- Що? - Ти англійську розумієш? Дата!
- Дата. - Дата. Дата?
Вони Березка.
Що ще за "березка"?
- 1991. - А, березень.
Березень, мамограю, березень.
Гей, там точно 20?
- Двадцять. - Ні, ні, ні.
- Витягни і перерахуй. - Що?
- Ще раз порахуй, старий. - Мамкин грай.
Вам допомогти?
Мені потрібні квіти.
- Ось ці? - Ось ці.
- Вони дорогі. - Знаю. Я заплачу.
Думав, може, тобі сподобаються.
Мабуть, ні.
Ніщо не зрівняється з запахом свіжих квітів.
Хіба ні, Матінко-сестро?
Літо.
Пахне тільки сміттям.
Цей запах все перебиває,
особливо ніжний, солодкий аромат квітів.
Нічого, якщо я тут посиджу,
дух переведу і піду далі?
Дякувати богові, сонце сідає.
Спека пекельна.
Так, господи.
Ну, піду я тоді.
Дідько, чуваче. Припиняй з цим!
Увімкни краще Боббі «Блю» Бленд.
- От лайно! - Що кажеш?
- Братан, не знаю, як він це робить. - Боже!
У сраку все це лайно.
Срака... Ем Еле.
Га?
- Ем Еле. - Що?
Підійди потримай.
Що потримати, лайнюче?
- Сам знаєш. - Все гаразд.
Мене хоча б мама не назвала
Світ Дік Віллі.
Попереджав же щодо мами, старий.
Ніхто про твою маму не говорив.
Я з тобою в біса теревеню, а не з ніким.
Старий, у сраку це. В сраку.
- Знаєш же, я не в цьому сенсі. - І ти туди ж. Чорт.
Просто цікаво стало, хто тебе назвав Світ Дік Віллі.
Старий, це просто ім'я.
Дідька лисого. От лайно.
- А хто тебе назвав Ем Ел? - Ага.
Ем Ел значить Ем Ел.
Ну й маячня.
Чуєш? Маячня.
Всі знають, чому мене звуть Світ Дік Віллі.
- Всі. - Ви нігери мене вбиваєте.
Всі розмови навколо прутнів ваших крутяться.
Не знаю, як ви, а, по-моєму, для сексу спекотно.
Старий, ти що, хворий?
Не буває занадто спекотно або занадто холодно для сексу.
Чуєш?
У мене найкращий секс був у спекотний день.
- Дідько, та невже? - У бідному районі.
- Недалеко від твоєї жінки. - Вали звідси, братан.
- О боже, зглянься. - Ну і ну. Гей.
Красуня. Краще мені її не бачити в день зарплатні.
Піраґуеро! Всі сюди!
Продавець морозива тут!
Гей, виглядає непогано.
Ну от, подивіться на цих красенів.
Продавець морозива приїхав.
- Мені кокос. - Лимон.
Кажіть, що вам.
Тримай, золотце. Тримай.
- Твій колір. Твій смак. - Дякую.
Мені більше сиропу.
Вічно пиво п'є.
МІСТЕР СОФТ
Гей! Куди це всі?
Морозиво!
- Морозиво! - Докторе!
Докторе, тебе що, не навчили
не бігати вулицею під машини?
Ти що, самогубець?
Вставай. Давай.
Все буде добре.
Все буде добре, хлопчику мій.
Едді, з тобою все буде добре.
- Що трапилося? - Мер мене з ніг збив.
Посоромився б.
Хлопчисько просто наляканий.
Що трапилося...
Я йшов вулицею по своїх справах.
Бачу — сина вашого ледь машина не збила,
тому поспішив на допомогу.
Довелося його з ніг збити.
Взагалі то,
я сьогодні два життя врятував — його і своє.
Едді, це правда?
Едді, я з тобою говорю.
З ним все буде добре, міс.
- Гей, гей! - Що я тобі казала?
Мамо, мамо! Пробач мені.
Хутко підіймайся!
Ось тато прийде — отримаєш по перше число!
Міс.
Не варто було його бити.
Він і так до смерті наляканий.
Дякую, що допомогли Едді, правда.
Та ніхто не вказуватиме мені, як правильно виховувати. Навіть його батько.
Ваша правда, міс.
Правда.
Прошу вибачення.
Не хочу бути дурнем, але можна тобі дещо сказати?
Так, Сале.
У тебе найбільші очі, які я бачив.
Ніби з голови вистрибують. Ти знала?
Мені навіть говорити це незручно. Відчуваю себе козлом.
- Дякую, Сале. - Немає за що.
Було дуже смачно, дякую.
- Треба поговорити. - Гей, Мукі.
Треба поговорити, ходім.
Ну, ходімо.
Гей, Джейд, заходь ще, добре?
Гей, Мукі. Легше. Навіщо так хапаєш?
Відірвеш же руку.
Не ходи більше до Сала, гаразд?
- Мукі... Ти мариш. - Це ти мариш.
Читай по губах. Більше не ходи до Сала.
- Що тебе напружує? - Те, як він на тебе дивиться.
- Як з тобою розмовляє. - Він просто милий.
- Милий? - Він не зашкодить.
- Не зашкодить? - Саме так. Ти мене зрозумів.
Сал тільки й хоче салямі свою присунути.
Ти грубіян, Мукі. Знав про це?
Визнаю, я грубіян. Більше не ходи до Сала.
- Тобі там не раді. - А ти сміливий. Знаєш?
Останній раз кажу, Мукі.
Годі в старшого брата грати, ясно? Я доросла жінка!
За квартиру заплатити не можеш, а будеш мені вказувати?
- Та годі тобі. - Маячня повна.
- Маячня, значить? - Так.
Отримуєш 250 доларів в тиждень, плюс чайові.
- Мені платять. - Гроші.
Мене скоро підвищать, ясно?
- Ага, коли? - Не хвилюйся.
- Коли, Мукі? Скажи мені. - Не хвилюйся про це.
Не приходь сюди більше, гаразд?
Це вже... Не будемо про це.
Тягни свою малу дупу додому.
Мені набридло тебе забезпечувати, ясно?
Дорослого мужика!
Хочу знати, коли ти збереш лахи та звалиш, ясно?
- Просто не ходи більше до Сала. - Я повернуся.
І не їж піцу.
ТАВАНА ГОВОРИЛА ПРАВДУ
Начхати, хоч бляха зараз звільни.
Якщо ти скажеш те, про що я думаю,
краще й не говори — чути не хочу.
Зрозумів? Будь ласкавий, відчепися від Джейд.
Знаєш що, Мукі...
Будь ти трохи вищим,
я надрав би тобі зад за такі думки.
Взагалі-то, треба тобі чисто з принципу надавати.
Тримай, доставка.
Адреса правильна?
Що тобі не так? Адреса правильна, Мук.
Правильна, я сам написав. А що?
Так, уточнив. Ти іноді помиляєшся,
і я довбану піцу не туди приношу.
- Я не помиляюсь. - Не помиляєшся?
- Ні. - Давай тільки швидко, добре?
Не загубися. Піцерія ще працює.
Може, піцу приготуєш?
Містере Мер.
Я бачила, що ти зробив. Дурість.
Але сміливо.
Хлопчик тобі життям зобов'язаний.
Я не геройствувати хотів.
Просто побачив і відреагував.
Навіть не задумавшись.
Якби задумався, напевно, нічого б не зробив.
Ага, Мер вже немолодий.
Багато років так не бігав.
В одну мить розігнався.
Переможна серія.
В кінці гри було два аута.
Перше серпня 1939 року. Сноу-Гілл, Алабама.
Пітчер був старина Банч Боунз.
Терпіти мене не міг. Біжить назад, з пагорба,
як біла блискавка за чорною змією.
Я...
Може я...
Частіше потрібно бувати героєм?
Може, ні.
Не радій особливо. Це нічого між нами не змінює.
Ти добре вчинив,
Матінка-сестра просто тобі за це подякувала.
- Дякую тобі. - Немає за що.
Доставка з піцерії Сала.
Якого дідька так довго? Гаряча ще?
Дорогенька, я холодну піцу не доставляю.
Йди до мене.
Думаєш, ти хитріша, Тіно?
Ага. Як ще мені тебе сюди заманити?
Тиждень вже не бачилися.
Я працюю. Гроші заробляю, ти знаєш.
Бачу, морозиво знову забув.
А, дідько. Забув.
Ага, знаєш, пам'ять у тебе все гірша.
- Це кепсько. - З голови вилетіло. Багато всього.
Ага, а я так хотіла морозива.
Слухай, якщо легше стане, давай я збігаю.
Ні, ні. Не треба. Ти тоді не повернешся.
Я швиденько збігаю.
- Скільки маєш часу? - Побешкетувати встигнемо.
Ні, Мукі, припини. Навіть не думай.
Стривай, стій. По-перше, дуже спекотно, гаразд?
Якщо думаєш розпускати руки,
краще одягайся й вимітайся,
щоб я твою чорну дупу тиждень не бачила,
- попереджую тебе. - Завтра побачимось.
Ага, а мене звуть Бу-Бу Дурепа.
То не бешкетуватимемо?
- Ні. - Тоді іншим займемося.
- Чим? - Довірся мені.
Довіритися? Мукі, минулого разу це закінчилося народженням дитини.
- Пам'ятаєш свого сина? - Звісно. Його звуть Гектор.
Хочеш сказати, я поганий батько?
Загалом, так.
Послухай мене.
- Що? Що? - Йди сюди.
Тіно, зніми одяг.
Мукі, сказала ж, тут срана спека.
Срана спека... Нащо так лаятися?
- Ніфіга подібного. - Ніфіга подібного, ага.
Ти про що взагалі, Мукі?
- Ти постійно лаєшся. - Неправда!
Сказала ж, сьогодні нічого не буде.
Ясно? І крапка.
- То нічого не буде? - Ні. Не буде.
Чому завжди так, коли ти приходиш?
- Не завжди. - Кожен довбаний раз.
Що ти робиш?
Я не лаюся.
Мукі.
Припини. Серйозно. Я не хочу.
Я не хочу.
Дідько, не нервуй ти так.
Так, знімай.
- Ти спітніла. - Звісно, спітніла, телепню.
Всього лиш 40 градусів.
Слухай. Замри, нікуди не йди. Зараз повернуся.
- Тобто, зараз повернешся? - Будь тут.
- Ти куди? - Зараз повернуся.
Нащо ти мене на ліжко поставив? Куди ти зібрався?
Як мій син Гектор?
Сонечко, чуєш?
Запитує, як ти.
Як ні в чому не бувало.
[Говорить іспанською]
Мерзотник.
Англійська! Англійська.
Хочу, щоб син знав англійську, ясно?
Вимітайся з моєї кухні.
Вистачить того, що його звуть Гектор.
Забирайся, нічого не хочу чути.
Вимітайся, кажу.
Так, дітлахи,
охолонемо трохи.
Поставимо мідляки для закоханих парочок.
Допоможу чим зможу.
У плані музики, звичайно.
Ух, холодно.
Так і повинно бути, це ж лід.
Та йди ти.
Міра.
- Міра. - Що?
Тіно, у тебе не лоб.
- У тебе лобище. - Мукі, ти клятий бовдур.
- Як у Шаде. - Та йди ти.
От дідько, ну й величезний лоб.
Тут айсберг потрібен.
А не кубик льоду.
Дякую господу за ці губи.
Дякую господу за цю шию.
Дякую господу за ці коліна.
Дякую господу за лікті.
Дякую господу за стегна.
Дякую господу за правий сосок.
Дякую господу за лівий сосок.
Як гарно.
Тобі подобається, подобається.
Амінь.
Мені треба йти.
- Тільки повертайся. - Увечері повернуся.
Повертайся, а то наваляю тобі.
Йой, значить, доведеться повернутися.
Гаразд.
- Та йди ти вже. - Мені пора.
- Гаразд. - Гаразд.
Ще не йду.
Вимітайся звідси.
- Гаразд. Бувай. - Бувай.
Сале, мені просто цікаво — надовго ти тут?
Тобто?
Ну, в цьому районі, розумієш?
Думаю, років 50.
Планую потім нерухомістю зайнятися.
Набудую тут висоток.
Ага, багато хто хоче сюди переїхати...
Чому ні? Ти проти багатоповерхівок?
І пару соломинок, містере Трамп.
Звісно.
- Піцерія Трампа. - Піца Трампа.
- Чув назву. - Це «Трамп Плаза».
- Будьте ласкаві, забирайтеся. - Бувай, Сале.
Бувай, Сальваторе.
Піно, принеси холодні напої та розстав тут.
Гаразд, тато.
Сале, хочеш, щоб я швидше працював —
дай мені реактивний двигун.
З піцою не побігаєш. Бо весь сир повипадає.
Мукі, я нічого не казав.
Мабуть, совість нечиста. Так?
Сале, я ні в чому не винен.
Гаразд, в чомусь та винен.
Інакше б не говорив так зараз.
- Припини, Сале. - Про що мова?
От лайно.
Віто, допоможи-но мені.
- Підійди. - Що?
Що в дідька не так?
Віто, послухай мене, я ж твій брат.
Може, бив іноді,
але я однаково твій брат.
Ну то й що, Піно? Що з того?
Люблю тебе, братан.
Слухаю тебе, слухаю.
Добре, слухай.
- Дідько, Піно. Так слухаю я. - Гаразд.
Віто, чорні, білі... Ні.
- Ні. ні. Ні, ні. - Ні?
- Ти про що взагалі? - Ти мене слухаєш?
Припини знущатися, Піно.
Я вже десять разів сказав, що слухаю.
- Мукі не можна довіряти. - Я йому довіряю, Піно.
Жодному чорному довіряти не можна.
Тільки повернешся спиною... Бум.
В ній буде стирчати кілок.
- Так? А ти звідки знаєш? - Знаю.
- Звідки, братан? - Знаю. Читав.
Та припини, Піно. Ні разу не бачив, щоб ти читав.
Почитай історію.
Історія підтверджує.
Він, вони... Їм не можна довіряти.
І що ти від мене хочеш?
Хочу, щоб ти був на сторожі.
Вдариш? Будь на сторожі.
Мукі татові мізки запудрив, треба про нього подбати.
Ти й гадки не маєш, про що верзеш.
- Я про це й кажу. - Так?
Віто, Піно, ходімо!
Хвилинку, тато. Зараз будемо.
Прислухайся до моїх слів.
Я тебе розірву. Наваляю тобі.
Отримаєш по самі помідори.
- Знаєш що, Піно? - Що?
Ти не все на світі знаєш.
Тобі здається, що знаєш, але ні.
Мукі мене слухає. А ти — ні.
Він слухає, а ти, курва, ні чорта.
Ти мені ніж у спину встромиш, брате.
- Радіо! - Баґґіне, як справи?
Як життя, старий?
Файно, бро.
Гей, у тебе лише один трек?
Тобі Public Enemy не подобаються? Вони ж круті.
Подобаються, але ти тільки їх і вмикаєш.
Мені тільки це й подобається.
Гей, заціни, братан. Знаєш Сала?
Ага, знаю цього мамограя.
Намагаюся організувати бойкот його піцерії. Розумієш?
Ледь не наваляв йому сьогодні.
Сказав мені... Мені, Радіо Рахіму, музику вимкнути.
Навіть «будь ласка» не сказав.
Він ким себе уявив, сраним Доном Корлеоне?
Він на нас, чорних, багато бабла рубає,
а на стіні одні італійці.
Ну, знаєш, красені довбані типу Сильвестра Сталоне.
- Розумієш, бро? - Ще б пак.
Так от, нічого там купувати піцу, витрачати свої кревні,
поки він кольорових на стіну не повісить.
Ось про... Ось про що я!
- Гей, ти зі мною? - Звісно, старий.
- Так, бро. - Так, бро.
Гей, Смайлі. Ходи сюди, старий.
Що слухаєш?
Малкольма.
Мммалкольма?
Вирубіть свій реп!
Я тут, бляха, намагаюся...
- Агов, ми тобі зараз наваляємо! - Двічі!
Тричі!
Сале, рахуй бабло, час мені заплатити.
Ну ж бо, Віто. Давай.
Це просто чудово.
У сенсі, це був прекрасний день.
Знаєте що?
Ніщо не зрівняється з сімейним бізнесом.
Я зміню назву.
Назву «Піцерія Сала та синів».
А чому ні? Ви ж її успадкуєте одного разу, так?
І ще, Мукі...
Мукі, знай, що тобі тут завжди є місце,
в цій піцерії... Піцерії Сала.
Ти мені завжди був як син.
- Сале, старий! - Можна нам піци?
Ні, ми зачинені.
- Стулися. - Самі стуліться.
Гаразд, нехай заходять. Пускайте.
Люблять мою піцу.
Чотири шматочки — і я йду.
- Сале, ми додому хотіли. - Відкривай, Мукі.
- Стулися! - Ти всього лише кур'єр, курво!
- Сідайте вже. - Стулися. Йди в сраку.
Гей, Сале. Чотири шматочки звичайної.
- З собою, добре? - Навіщо ви лаєтеся?
- Я тобі що про музику говорив? - А я тобі що про фотки говорив?
- Якого дідька? Ти оглух? - Ні! А ти?
Пішов ти.
Негайно повісь чорних на цю кляту стіну пошани.
Можна ми вже додому підемо?
Ми тут весь день стирчали, Баґґін Ауте.
Вимкни свою музику джунглів. Тут не Африка.
До чого тут музика джунглів?
До чого тут Африка?
Справа у сраних фотках!
Справа в тім, щоб вимкнути це лайно
та звалити з моєї піцерії!
- Радіо Рахіме! - Пішов ти!
Тобі того ж.
Це музика. Моя музика.
В сраку твою музику.
Ну то вимкни.
Валіть на хрін звідси, ми бляха закриті!
Пішов ти!
Ми вас, макаронників, назавжди закриємо!
Назавжди, вилупки!
Доки у вас на стіні пошани
не з'являться чорні хлопці.
- Мене нахрін, закриєте? - Ага, точняк!
Ти виродок чорний!
Я порву твою негритянську дупу.
- То ми тепер негри? - Негри, значить?
- Біле ти гівно. - Я з вами розберуся.
Сале, прибери кляту биту!
Виродок чорний.
Відморозок негритянський.
Я замочив твоє їбуче радіо.
Моя музика, довбаний ти...
Заберися від нього, бляха....
- Відчепися від нього! - Забирайся.
Виродок!
Ти мені очі поранив.
Аммаде, годі! Припини!
Ти мені радіо зіпсував, бляха.
Досить!
Вставай!
Ну ж бо. Я тобі ще наваляю.
- Давай! - Валіть звідси!
Ідіть геть!
Давай!
Бійка! Бійка!
Бійка!
Мукі!
Я вб'ю тебе! Я вб'ю тебе, Сале!
Я вб'ю тебе на хрін!
Розходьтеся, агов!
- Гей! - Розійшлися!
- Вбий його! - Розійшлися!
Ти що твориш? Вб'єш же!
Зупиніться.
Досить.
Припиніть, розходьтеся!
Йди... йди з дороги.
- Іди з дороги, старій. - Негайно припиніть.
Відстань від нього. Відійди з дороги.
- Пусти. Дай пройти. - Завали його.
- Пропустіть. - Злізь з мене!
Я тебе вб'ю, виродку!
Наваляй йому!
Забирайся!
Ви що коїте? Сале!
Відчепися від мене!
Забирайся. Не чіпай!
Дідько. У в'язницю повезете?
А Віто, Піно та Сала?
Відчепіться.
Тримайте іншу руку.
Іншу руку тримайте.
На землю його, на землю.
Заваліть його.
- Відпустіть його, курва. - Вб'єте ж, вб'єте!
Припини, виродку. Досить.
Ну ж бо, валіть його!
- Відпустіть його! - Досить, припиніть!
Зупиніться!
Тримайте руку!
Ґері, годі. Ти його вб'єш.
Ґері, припини ти вже.
- Ґері, зупинися ! - Стулися.
Радіо Рахім! Радіо Рахім!
Ні!
Радіо!
- Радіо Рахім! Радіо Рахім! - Вставай.
Вставай вже! Ні чорта ти не помер.
Вставай, гівнюк.
Годі прикидатися. Вставай.
Вставай, вставай!
Треба його забрати.
Я чорний, бляха. Я чорний.
Всіх нас не вб'єте. Всіх не вб'єте.
Ви нас всіх не вб'єте, бляха.
Виродок.
Поїхали. Ну ж бо.
Дідько.
В машину його.
В машину. Поїхали.
Назад, виродки!
Бісові вбивці, відморозки.
Всіх нас не вб'єте, ви нас всіх не вб'єте.
Назад, всі назад.
Відійдіть!
Відвали від мене. Відвали!
- Відвали! - Та стулися ти.
- Дідька лисого! - Стулися.
Радіо!
Ми за тебе, братан! Ми його витягнемо!
Радіо!
Ні!
Ні...
Мукі, вони його вбили. Вони вбили Радіо Рахіма.
Це ж вбивство. Знову, як тоді Майкла Стюарта.
Вбивці! Елінор Бамперс! Вбивці!
Дідько, братан! Вже і в своєму районі небезпечно.
А коли було? І не буде.
Не можна більше це терпіти, Сале. Чуєш?
Більше не будемо терпіти витівок довбаних копів.
Це ясно як день.
Нічого було хлопчиська вбивати.
От лайно, Сале. Лайно.
Робіть як знаєте.
- В сраку тебе! - Пішов ти, Сале!
Послухайте, люди добрі.
Всі по домівках. А то хтось постраждає.
Ага. Ти, старий!
Якщо зараз же не припинимо,
зробимо вчинок, про який до кінця життя шкодуватимемо.
Сал та його хлопці ніяк не причетні до вчинку копів.
Один з копів — чорний.
Залиште його.
Ми дістанемо тебе і твоїх трьох бовдурів, Сале.
Йдіть, містере Сал.
- Йдіть. - Бачив, вони його душили насильно?
Від такого вмирають, старий.
У нього радіо було.
Радіо, довбане радіо.
Він помер через радіо.
Він лише просив фоток на стіну — і помер.
Що скажеш, Сале?
Твій син копів викликав.
Чувак, вали звідси на хрін.
А то хто-небудь постраждає.
Так в сраку це, братан!
- Гей! - Ні!
Забий. Забий.
- Що вони роблять? - Ну ж бо, Сале.
- Що вони роблять? - Сале.
- Що вони роблять? - Швидше, ходімо.
Приберіть їх...
Це моя піцерія!
- Це ж моя піцерія! - Сале!
Бісові негри.
- Радіо! Радіо! - Радіо! Радіо!
- Паліть, паліть.
Ходімо, треба забиратися. Дідько, погнали.
Я не білий, не білий!
Твоя черга, гівнюк!
Я не білий, не білий!
- Я не білий! Я чорний! - Що? Чорний?
Так, я чорний.
Він чорний? Я чорний.
- Де ти в дідька чорний? - Я чорний.
- Я? - Ти, я, однаково!
Ми однаково.
Однакові? Я чорний.
- Очі роззуй, довбню! - Ем Еле.
Відвали вже від корейця. Він хороший хлопець.
Ага, відвали від нього.
Так? Він хороший хлопець. Чорний.
Іди на хрін, чувак!
Говард-Біч! Говард-Біч!
- Погнали! - Говард-Біч! Говард-Біч!
Розходьтеся.
А ви взагалі хто?
Приберіть їх з дороги.
Вперед, пішли! Добре, добре.
Люди добрі, будь ласка, розходьтеся.
Люди добрі, ще раз просимо вас розійтися по домівках.
- Тут наш будинок. - Гаразд, ми попереджали.
Обіллєте цього гівнюка чорного!
Відваліть, відваліть від мене!
Йо! Йо! Йо!
Ну давай! Вперед!
Забери від мене свої чорні лапи.
Давай, гівнюк. Давай!
Ну, погнали. Ну ж бо, вилупку!
Тут вам що, бісовий Бірмінґем, Алабама?
Гей, де Булл Коннор?
Сучий син!
О ні! Ні!
Ні!
Ні! О ні!
Ні!
О ні!
Ні!
Люди добрі.
Що тут сказати?
Скажу, що зможу.
Я бачив, але не міг повірити.
Я не повірив тому, що побачив.
Будемо жити разом?
Разом будемо жити?
Говорить Містер Синьйор Лов Дедді
на станції «Ві-Лов Рейдіо», 108 FM,
ось так-то, друзяки.
Погода сьогодні?
Спека!
Підйом!
Срака!
Мої гроші. От лайно!
- Ти куди? - За грошима.
Не роби дурниць, гаразд?
Зараз підеш —
ще тиждень не побачу твою чорну дупу.
- Тіно, все не так. - Ні, так.
Тобі на мене начхати,
і тим паче на свого сина.
Слухай, мені не начхати. На тебе і на сина.
- Зараз повернуся. - Будь чоловіком.
- Я й так чоловік. - Поводься як чоловік.
Мукі, будь сраним чоловіком!
- Тіно... - Дістали твої витівки.
Обов'язково нам знову і знову це обговорювати?
Так, ти ж не слухаєш ні чорта, Мукі!
Слухав би — не довелося б мені
срані сто разів повторюватися!
Ну і що за матір так бляха виражається?
Що я за матір? Тобі б подорослішати.
Тебе тут взагалі не буває,
- не говори мені, яка я мати. - Словник собі купи, зрозуміло?
А ти, курво, спустися на землю.
- Ага. Слухай. - Слухати що?
- Я повернуся. - Не йди, Мукі.
- Я повернуся. - Не йди.
Мені набридло це лайно, ясно?
Вийдеш за двері — все скінчено. Ясно?
Мені треба гроші у Сала забрати. Я повернуся.
У мене це все вже в печінках, Мукі, ясно?
Набридло, розумієш?
Тобі пора втихомирити свою тупу сраку, гаразд?
І взятися за бісів розум, Мукі.
Бо твоє життя на частини розвалюється, втяв?
У мене вже це лайно в горлянці застряє.
Довбаний віслюк. Гівно смердюче.
Дідько. В сраку його та його витівки.
Добрий ранок.
Та хіба добрий?
Так, і є.
Тебе вчора ледь не вбили.
Це не вперше.
Ти де спала?
Я не спала.
Сподіваюся, квартал ще не зруйновано.
Ми ще живі.
- Чого тобі? - Грошей. Заплати мені.
- Ти тут більше не працюєш. - Сале, гони мої гроші.
Твоїх грошей навіть на вікно, яке ти розбив, не вистачить.
В сраку вікно. Радіо Рахіма вбили.
Знаю, що вбили. Я тут був. Пам'ятаєш?
Його вбили через його дружка. Цей гівнюк все це почав.
Він у відповіді за смерть хлопака.
І він мою піцерію закрити хотів, а ти стояв як бовдур
і дивився, як вони її палили!
Дивився. А ще дивився, як копи вбили Радіо Рахіма.
Тобі однаково страховку виплатять. Сам знаєш.
Що з тобою не так?
Справа не в грошах. Начхати мені на гроші.
Поглянь на це гівно!
Курво, я цю піцерію сам побудував!
Дідько, власними руками.
Кожну лампочку вкрутив, кожну плитку поклав.
Сам! Ось цими руками.
Знаєш, що це значить?
Ага, це значить «гони мої бісові бабки». Ось що це означає, Сале.
Гаразд, Мукі.
Скільки я тобі винен?
Моя зарплата — 250 на тиждень.
Раз.
Два.
Три.
Чотири.
П'ять.
Ось тобі 500. Ти тепер бляха багатий. Щасливий?
Задоволений?
У нього, курва, 500 доларів.
Велике цабе. Багатій довбаний.
Проблем у нього більше не буде!
Це вже не Мукі. Це їбучий багач.
- Ти на кого кричиш? - Ти багатий, Мукі.
Та ти наче сраний Рокфеллер.
Тобі заплатили. Тепер відвали, гаразд?
Сале, 250 в тиждень, ясно?
Я тобі 50 баксів винен.
- Залиш собі. - Ні, ти залиш.
- Ти залиш. - Ні, ти.
- Ти залиш. - Ні, ти залиш.
Повірити не можу.
Повір.
Тобі погано?
Бісова спека. Але нічого.
Кажуть, сьогодні ще спекотніше буде.
Що тепер робитимеш?
Зароблю грошей.
Мені потрібно з сином побачитися, якщо ти не проти.
Гей, Мук. Це ж Мук, чувак.
Бачу, йдеш вулицею. Іди додому, до сина.
А тепер — новини й погода.
Мер скликав повноважну комісію,
цитую: «Щоб розібратися у вчорашніх заворушеннях.
Нью-Йорк нікому не дозволить
руйнувати міське майно». Кінець цитати.
- Він планує сьогодні нас відвідати. - Іди працюй.
Нехай затусить з нашим Мером, купить йому пивка.
Лов Дедді каже вам — реєструйтеся на вибори.
Вони вже скоро.
Кінець цієї спеки не передбачається,
тому сьогодні кодове слово — «охолонь».
Так, О-Х-О-Л-О-Н-Ь.
Коли почуєте його, телефонуйте нам: 555-L-O-V-E,
і отримаєте грошовий приз, сюрприз.
Говорить Містер Синьйор Лов Дедді
на станції, останній в списку, але першій у ваших серцях,
точно — ось так от, друзяки.
Наступний трек присвячується Радіо Рахіму.
Ми тебе любимо, брате.
«Насильство заради расової справедливості непрактичне
та аморальне. Непрактичне, бо неминуче веде
до руйнування всього. Око за око — залишаться одні сліпі.
Аморально, бо намагається принизити опонента,
а не домогтися розуміння; знищити, а не змінити.
Насильство аморальне, бо плодить ненависть, а не любов.
Воно руйнує суспільство, позбавляє шансу на братство.
Веде його до монологу, а не до діалогу.
Насильство в результаті саморуйнівне. Ті, що вижили, наповнені гіркотою,
а руйнівники — жорстокістю». Мартін Лютер Кінґ
«Гадаю, в Америці багато хороших людей, але багато
й поганих, в руках яких, схоже, вся влада,
як і здатність позбавити нас всього, що нам потрібно.
Бо в такій ситуації ми повинні зберегти право
робити все, що потрібно, щоб її змінити, і це не означає,
що я виступаю за насильство, але, водночас, я не проти
насильства для самозахисту.
Я це й насильством не називаю, якщо це самозахист —
я називаю це здоровим глуздом». Малкольм Ікс
Проєкт підготовлено «Озвучка AdrianZP» за підтримки fishMD